A történelem olyan, mint az élet. Minél Dr. Molitorisz Pál A magyar országgyűlés 1918. október 16-23. között megtartott, drámai eseményekben bővelkedő, utolsó ülésszakával a magyar alkotmányos-ságnak, de a magyar történelemnek is egy jelentős fejezete zárult le. A háborús vereség megpecsételte a Monarchia, és vele együtt a történelmi Magyarország sorsát, a kiegyezéssel létrehozott félévszázados építmény összeomlott. A vesztett háborút követő zűrzavaros hónapokban hivatottak és nem hivatottak, olykor dilettáns politikusok siettek "megmenteni a hazát". Az Őszirózsás forradalmat a vörös szegfűvel jelképezett Tanácsköztársaság követte, s bukása után 1919. november 16-án egy ködös, esős, zimankós napon darutollas, Bocskai-sapkás nemzeti hadserege élén Horthy Miklós lovagolt be a fővárosi Gellért térre, s a letűnt forradalmak központja, Budapest némán hevert lábai előtt. Az inga szélső kilengése után szükségképpen egy másik szélsőségnek kellett következni: a forradalmi Magyarország szinte átmenet nélkül keresztény-nemzeti Magyarországgá vált. A béke - melyet általában galambbal szoktak jelképezni - keselyűként csapott le Magyarországra, s kegyetlenül levonta a harctéri vereség és az azt követő belső összeomlás következményeit. Az ország megmaradt területén a román megszállók kivonulása után a megcsonkított, megalázott ország ocsúdni kezdett, s 1920-ban kerülhetett sor az első nemzetgyűlési képviselő-választásra. (Mivel a régi főrendi ház nem működött, a legfelsőbb képviseleti szervet nem országgyűlésnek, hanem nemzetgyűlésnek nevezték.) E választáson emelkedett képviselői tisztségbe Borgulya Pál - máig egyetlen paraszt-képviselője a szarvasi választókerületnek. A korszak bonyolult politikai viszonyainak teljes körű felvázolására nem vállalkozhatunk, csak a legszükségesebb mértékben teszünk utalásokat e téren. I. Családja, iskolái Borgulya Pál azonos nevű ükapja az újratelepítés hőskorában 1740-50 körül jött családjával Szarvasra az abonyi járásban lévő Tószeg községből, ezért az akkori szokás szerint Toszeckinek is hívták őket. Tószeg a telepes családnak feltehetően átmeneti állomása volt, a család eredeti felvidéki lakhelyére vonatkozóan nincsenek adataink. Dédapja Borgulya György (1788-1860) a szarvasi ev. egyház gondnoki tisztét töltötte be 1843-46-ig, majd az 1848-as forradalom és szabadságharc idején a rendezett tanácsú város első árvagyámja volt. Szülei (Borgulya Pál, 1842-1922 és Komár Zsuzsanna, 1845-1890) harmadik gyermekeként 1872. október 5-én látta meg a napvilágot. Nagynénje Ruzsicska Jánosné révén rokonságba került Ruzicskay György festőművésszel, a családra vonatkozó adatok jórészt a művész által készített míves családfából származnak. A család ősi lakóháza már az utcarendezés alatt álló településen a Hodvabná ulicán (a Selyem utcában) a Csatai iskola közelében állt (Vajda Péter u. 44 .). Az elemi iskola elvégzése után l884-86 között két év gimnáziumot végzett, majd "hajlamait követve az eke szarvához tért vissza". (1) Az alma materről később sem feledkezett meg, 1921-ben - már nemzetgyűlési képviselősége idején - ösztöndíjak fizetése céljából 6000 koronás alapítványt tett a Szarvasi Főgimnázium részére. Távoli rokonával, Borgulya Erzsébettel (1877-1940) kötött házasságából öt gyermeke született, közülük azonban csak hárman élték meg a felnőtt kort. II. A gazda és a helyi politikus
A Szarvasi Hitelbank Rt. 1902. április 28-án alakult, működését 1902. augusztus 5-én kezdte meg. Az új pénzintézet egyik alapítója volt, és tagja lett a bank igazgatóságának. (2) 1913-ban pedig félmillió Korona alaptőkével részt vett a Szarvasi Hengermalom Szövetkezet létrehozásában. A román megszállás idején (1919. ápr. 28- 1920. márc. 2.) szervezte a gazdák ellenállását a katonai rekvirálásokkal szemben, munkája eredményeként sikerült több száz állatot és 200 vagon búzát megmentenie. (3) Ugyanakkor a román megszállás kétszázezer Korona kárt okozott neki. (4) A szarvasi Kisgazda Párt 1919. szeptember 28-án kérvényezte az elöljáróságnál, hogy járjon közre a román hatóságoknál az internált szarvasi földmunkások kiszabadítása érdekében, az aláírások között megtalálhatjuk Borgulya Pál nevét is. (5) Érdeklődése korán a közügyekhez, a helyi politizáláshoz vonzotta. Részt vett a Kisgazda Párt Békés megyei szervezésében, 1908-ban a szarvasi pártszervezet elnöke lett. Baráti köre is közéleti emberekből került ki. Világnézeti különbségek ellenére szoros kapcsolatban állt a szociáldemokrata Csicsely Pállal (l895-l946), akit l944 decemberében az Ideiglenes Nemzetgyűlés képviselőjévé választottak, vagy a szintén baloldali gondolkodású Klucsjár Mihállyal (1888-1944), aki a Tanácsköztársaság idején - mint városparancsnok - figyelmeztette a személyét fenyegető veszélyre. Baráti szálak fűzték a kisgazda politikus Mayer János földművelésügyi miniszterhez (l871-1955), aki a húszas években gyakran nyaralt családostul Borgulya Pál Somogyi utca 19. szám alatti városi házában. (6) Mint virilis évtizedeken át tagja volt a szarvasi képviselő-testületnek.
Az erre vonatkozó első adatunk 1902-ből származik (7) Tagja volt a vármegyei
törvényhatósági bizottságnak, és tisztségeket töltött be a szarvasi ev.
egyháznál. Tősgyökeres szarvasiként jól ismerte a nép egy részének nehéz
helyzetét, nyomorát. A húszas évek elején a képviselőtestületben felemelte
szavát, hogy a tobzódó táncmulatságok, vigalmak idején a rendezőségtől
szedjenek díjakat az ínségesek támogatására. Érzékelte, hogy a késő éjszakai
órákig tartó mulatságok visszatetszést szülnek a munkahiánytól és a drágaságtól
sújtott néprétegekben. (8)
Borgulya Pálnak jelentős szerepe volt a szarvasi Középfokú Gazdasági
Tanintézet létrehozásában. A parlamentben mondott "nagyobb beszédében"
szorgalmazta a mezőgazdasági szakoktatás fejlesztését. Kezdeményezésére
vette meg a község 22 vagon búzáért 1925. május 16-án dr. Belopotoczky
György (1870-1926) községi orvostól a volt Csáky-kastélyt, ahol az orvos
saját költségén szanatóriumot kívánt létesíteni, s 1927. december 18-án
már az iskola ünnepélyes átadását tartották. Képviselősége idején került
sor az Árvaház (ma Fő Téri Általános iskola) alapkőletételére. III. A képviselő-választási küzdelmekben 1. Az első nemzetgyűlési választás 1919 késő őszére kialakultak a politikai erőket tömörítő pártkeretek. A kormányt és a keresztény-nemzeti erőket az újonnan alakult gyűjtőpárt, a Keresztény Nemzeti Egyesülés Pártja (KNEP) képviselte, de megnőtt a Nagyatádi Szabó István vezette, s a birtokos parasztságra és a kispolgárságra épülő Független Kisgazda és Földmíves Párt befolyása is. A liberális ellenzék szervezetileg szétforgácsolt volt, a Szociáldemokrata Párt pedig - a kormánynak elsősorban a kommunistákat, de a szociáldemokrata munkásokat is érintő internálási rendelete miatt - kilépett a kormányból, s bejelentette, hogy nem vesz részt a választáson. Az Antant Budapestre küldött különmegbízottja, Sir George Russel Clerk angol diplomata a Párizsi Béketanács nevében a kormány elismerését többek között demokratikus, általános választójog alapján megtartásra kerülő választástól tette függővé. Így került sor 1920. január 25-26. napján a Friedrich-kormány választójogi rendelete alapján az eddig legszélesebb körű - 3 millió szavazót érintő - titkos, egyenlő, közvetlen, kötelező, a nőkre is kiterjedő választásra. A különítményesek, az egyre szaporodó titkos és legális egyesületek jelentősen akadályozták a Huszár-kormány választási agitáció szabadságának biztosítására irányuló törekvését. A választás elsősorban a spontán erővel feltámadt parasztmozgalomra épülő kisgazdák, illetőleg a KNEP sikerét hozta. Míg 1910-ben - a világháború előtti utolsó választáson - a lakosság 6
%-ának volt választójoga, 1920-ban a lakosság 39 %-a vehetett részt az
I. nemzetgyűlési választáson. Ennek eredményeként az új nemzetgyűlés összetételében
döntő változás történt, a nagybirtokosok és az arisztokraták száma csökkent,
a parasztbirtokosok száma ugyanakkor egy százalékról 15 százalékra emelkedett.
2. A második nemzetgyűlési választás A Kormányzó 1922. február 16-án berekesztette az első nemzetgyűlést, s május 28-ra kiírta a választásokat. Márciusban tették közzé a választójog szabályozásáról szóló kormányrendeletet, mely a lakosság 39 százalékáról 28 százalékára csökkentette a választók számát, Budapest és a törvényhatósági jogú városok kivételével visszaállította a nyílt szavazást. A választójog szűkítésével egyidejűleg gr. Bethlen István miniszterelnök a pártstruktúrát is átalakította, mind a KNEP-et, mind a Kisgazda Pártot felbomlasztotta, részben összeolvasztotta, s létrehozta az új kormánypártot oly módon, hogy Bethlen a kisgazdákkal folytatott harc helyett mintegy 20 konzervatív-liberális képviselőtársával együtt belépett a kisgazdapártba. A kibővült, s így kormánypártivá vált pártot - népszerű, rövid nevén az Egységes Pártot - gr. Bethlen miniszterelnök mintegy tíz éven át irányította. A párt elnöke ugyan Nagyatádi Szabó István maradt, azonban a párt tényleges irányítását "vezérként" Bethlen tartotta kézben. Borgulya Pál nem vállalt elvtelen kompromisszumokat. 1922. január 20-án a Szarvasi Újság a következő szalagcímmel jelent meg: Borgulya Pál kilépett az Országos Kisgazdapártból. Bethlen István miniszterelnök a nemzetgyűlésben többségben lévő kisgazdák javaslataival szemben, melyek egyebek között az alkotmány reformjára vonatkoztak, pénzügyi javaslatok elfogadását tartotta fontosabbnak. 1922-ben az ország még mindig súlyos gazdasági helyzetben volt, nagy volt a munkanélküliség, a drágaság, a társadalom legnagyobb része súlyos nélkülözésnek volt kitéve. A földreform végrehajtása lassan haladt. A mezőgazdasági termékek szabad forgalmának hiánya gátolta a kisgazda-társadalom kereskedelemben való részvételét. Borgulya Pál - aki a Kisgazda Párt liberális-agrárdemokrata szárnyához tartozott, szemben az újkonzervatív-agrárius irányzattal - amikor látta, hogy a Kisgazda Párt eltávolodik az eredeti programjától, s a mezőgazdasági termelés "béklyóba verve sínylődik", 1922 januárjában mandátumát megtartva kilépett a pártból. Kilépését a szarvasi pártértekezleten egyebek között azzal indokolta, hogy a miniszterelnök figyelmeztetésére tájékoztatta választókerületében a gazdákat, ne értékesítsék sertéseiket januárig, mert lehetővé válik a sertéskivitel, s emelkedni fognak az árak, ugyanakkor az exportlehetőség nem jött létre, áresés következett be, s a gazdákat súlyos kár érte. (13) A szarvasi pártkör kiállt Borgulya mellett, nem voltak hajlandók beolvadni az Egységes Pártba. 1922. április 12-én az elégedetlenkedő kisgazdák országos gyűlést tartottak, megalakították a 48-as Kisgazdapártot, s el kívántak szakadni Bethlen politikájától. Nagyatádi Szabó Istvánnal kapcsolatban megállapították, hogy érte, az ő programjáért harcolnak; ha kell, nélküle is. (14) Borgulya Pál ezen ellenzéki párt jelöltje lett. A választási harc kemény volt és elkeseredett. A régi kisgazda képviselőkből csak 39-en tudták megújítani mandátumukat, s közülük is csupán három volt tényleges kisgazda, ahogy abban az időben mondták: "csizmás". A Szarvasi Kisgazdák és Földművesek Pártköre 1922. február 26-án rendezett
közgyűlésén tisztújítást tartott, s újra Borgulya Pált választották elnöküknek,
s egyben felkérték, hogy vállalja el a képviselő-jelöltséget. (15) Borgulya
Pál szabadkozott, nem akarta vállalni a jelöltséget, de miután a szarvasi
választókerület községi kisgazda pártszervezetei (Szarvas, Békésszentandrás,
Öcsöd) értekezleteiken egyhangúan jelölték - végül vállalta: "Kötelességem,
de áldozat is a képviselőség csizmás embernek, mint én, de a bizalom elől
nem tudok kitérni, elfogadom a jelöltséget." (16) Április elején vált ismertté, hogy Tomcsányi a régi kerületében indul, s Szarvason Pekár Gyula író, politikus, kultuszminisztériumi államtitkár neve merült fel kormánypárti jelöltként. Az Egységes Párt hívei a Színkörben jöttek össze, s egyhangúlag megszavazták a 12 nyelven, köztük tótul is beszélő Pekár jelöltségét. Hamarosan megszületett a Kossuth-nóta dallamára a kisgazda kortes rigmus: Pekár Gyula nem kell nékünk, Borgulya Pál Békésszentandráson május 7-én délelőtt, Öcsödön ugyanezen
a napon délután, Szarvason pedig a Kossuth téren május 14-én háromórás
beszédben ismertette programját. Indokolta ellenzékbe vonulását, titkos
választójogot, földbirtokreformot, hatékonyabb szociálpolitikát követelt.
Szembeszállt a kurzus antiszemita politikájával: "...arra biztatnak,
hogy üssük a zsidót, fent pedig multimilliomos zsidókkal paroláznak. A
zsidóságtól inkább tanulni kellene takarékosságot, élelmességet, összetartást." Azt mondják odaát úri Pekáréknál, Megindult a kormánypárti korteshadjárat is. 1922. április 22-én ünnepi külsőt öltött a város, fellobogózták a házakat, díszes fogatok száguldoztak az utcán. Pekár Gyulát dr. Schauer Gábor főszolgabíróval az élen Mezőtúron fogadóbizottság várta. Mikor a szalonkocsi ajtajában feltűnt Pekár "hatalmas, imponáló alakja", éljenzés fogadta, a vonaton folytatott "meghitt beszélgetés" után a szarvasi vasútállomáson - mely feketéllett a sok ünneplőbe öltözött embertől - Benka Gyula köszöntötte a jelöltet. Pekár rövid beszédet intézett a megjelentekhez, majd 25 díszes fogatból álló kocsisor kísérte a városba. Másnap háromnegyed 11 órakor a piactéren Benka Gyula nyitotta meg a választási
gyűlést. Pekár Gyula a "Nagyatádi által elnökölt, és Bethlen pártvezérsége
alatti egységes, kiegészített kisgazda program" mellett állt ki.
Szólt a megélhetési gondokról is, melyeket - hasonlóan a világháború elvesztéséhez
- az árulás, az intrikák és a bolsevizmus okozott. Értékelte az ország
gazdasági helyzetét, elítélte a sok széthúzó pártot, Trianont, ("...
az indián nem uralkodhat az angol felett, az oláh sem fog uralkodni felettünk")
és a jóvátételi terheket. Egységes magyar akarat kell - hangsúlyozta.
Helyi vonatkozásban a balkáni szintű, fából készült vasúti híd újjáépítésének,
a kunszentmártoni vasút létesítésének és a mezőgazdasági iskola megvalósításának
szükségességét hangoztatta. (17) Még aznap délután Öcsödön, majd 24-én
Békésszentandráson tartott nagygyűlést, felekezeti békét hirdetett és
a vonatjáratok sűrítését ígérte. Bekapcsolódott Szarvas társadalmi életébe
is, násznagy volt dr. Schauer Gábor főszolgabíró és dr. Haviár Gyula (1860-1937)
kir. közjegyző Emma lányának esküvőjén. Jeles államférfi Pekár, Pekár Gyulának dr. Haviár Gyula kir. közjegyző és elvbarátai gyűjtötték az ajánlásokat. A Szarvasi Újság szerint előfordult, hogy Pekár nevét letakarva biztatták a választókat az ív aláírására, mondván, hogy Borgulya indulását támogatják. Más esetben az ajánlási íven a következő feliratot tüntették fel: "Tisztelteti Haviár közjegyző úr, tessék aláírni." - és sokan azt gondolták, hogy hagyatéki, egyházi, vagy más hivatalos iratot írnak alá. Borgulya Pál sajtója áprilistól "Világosan" címmel cikksorozatot
jelentett meg, melyben vázolja célkitűzéseit: földreform, céltudatos adó-
és vámpolitika, a kisipar és a kiskereskedelem fejlesztése, "az életképtelen
üzemeket, nagybirtokokat fel kell áldozni, hogy milliókat megmenthessünk".
Az Egységes Párt és az arisztokrácia nem képes teljesíteni a kisemberek
jogos igényeit. Borgulyán és Pekáron kívül Takács József szociáldemokrata jelölt szerzett ezernél több ajánlást. Takács József 1884-ben született Orosházán. Kora gyermekkorától pásztorként, kisbéresként, majd cselédként szolgált. Alig 18 évesen került a munkásmozgalomba. Írásai 1905-től jelentek meg. 1906-tól, a Magyarországi Földmunkások Országos Szövetségének megalakulásától, annak jegyzője, 1920-tól titkára. A Szarvasi Újság így jellemzi: "Szerény, csöndes, sokoldalú tagja a munkásmozgalomnak... azért a rétegért dolgozik, ahonnan származik: a magyar földmívelő munkásságért." A választás május 28-án 8 órakor kezdődött, csendőrség, katonaság volt a településen, a korabeli sajtótudósító szerint a tíz szarvasi szavazókör valóságos hadszíntér volt, mely csak estefele csendesedett le. A kisgazda szavazók egy-egy tagjuk házától, vagy a pártkörökből indultak közösen választani. A Szarvasai Hírlap így számolt be a jeles nap eseményeiről: "Az ifjak, öregek, férfiak, nők százai hullámzottak a szavazókörök előtt, hogy politikai jogaikat gyakorolhassák. A szesztilalom ellenére rengeteg italtól tüzelő arcú ember volt közöttük. Már kora reggel benépesültek a kortes tanyák, s a külterület lakossága hosszú rajokban vonult a községbe. Még éjfél után is bezörgettek az ablakokon, hogy leszavaztassák a vonakodókat. Dél felé valóságos tolongás volt a választókörök körül. A fogatok egymás után hozták a súlyos betegeket, bénákat, kik mindenáron szavazni akartak. Hogy a rengeteg embert helyben tartsák, szórakoztatásukra megszólaltak a gramafonok is. Délután megindultak a kortes rajok, hogy rábírják az ingadozó polgárokat a szavazásra. Estefele sem változott ez a mozgalmas kép, csak éjfél után kezdtek lecsöndesedni az utcák." Pekár Gyula 2985, Borgulya Pál 3872 és Takács József 4174 szavazatot kapott, Pekár ezzel kiesett (majd Kecskeméten választották meg), s a harc fokozott erővel folyt tovább a két legtöbb szavazatot kapott jelölt között. A pótválasztásra június 5-én került sor, eredménye a következők szerint alakult:
Illyés Lajos (1866-1931) m. kir. járásbíró, választási elnök másnap reggel 8 órakor hirdette ki a községházán hatalmas tömeg előtt a választás eredményét, s nyújtotta át Borgulya Pálnak a mandátumot. (18) A régi-új képviselő megköszönte a bizalmat, és elmondta, hogy mindenkinek részt kell vennie abban a közös munkában, ami ahhoz szükséges, hogy újra talpra álljon az ország. Borgulya Pál tehát ismét mandátumot szerzett, a 48-as Kisgazdapártnak azonban csak két jelöltje jutott be a nemzetgyűlésbe, Borgulya és a békési Szakács Andor. Az Egységes Párt országosan a mandátumok 58 %-át szerezte meg 3. Az 1926. évi országgyűlési képviselő-választás Nagyatádi Szabó István, a híres dunántúli parasztvezér, miniszter 1924. november 1-én Erdőcsokonyán váratlanul meghalt, Borgulya Pál részt vett a temetésén. Nagyatádi pártjának maradványai Mayer János földművelésügyi miniszter alvezérletével a kormányzó Egységes Pártban sorvadtak. Az új választójogi törvény (1925. évi XXVI. Tc.) tovább csökkentette a választóknak a lakossághoz viszonyított számát (26,6 %-ra), s a 245 képviselőből 199-et nyílt szavazással választottak meg. A nyílt szavazásos kerületekben megfélemlítés, nagy nyomás nehezedett az ellenzéki szavazókra. Az 1926. évi választás győzelmet hozott Bethlennek, s nagy irtást végzett
a nagyatádisták maradványai között. Ezen a választáson Borgulya Pál is
vereséget szenvedett. 1926. november 14-én a Kisgazda Párt ismét Borgulya
Pált jelölte, s egyben gr. Bethlen István miniszterelnök hivatalos jelöltjeként
indult. Az Egységes Párt nem hivatalos jelöltje dr. Tóth Pál, szarvas
népszerű orvosa volt.
IV. Képviselői tevékenysége A Nép és Politika c. cikkében mely a Szarvasi Újság 1920. október 1-jei számában jelent meg a korteshadjáratok ellen emeli fel a szavát, s az állampolgárok politikai felkészültségének javítását tartja szükségesnek. Az "Adót fizess, de ne politizálj!" szemlélet nem tartható - írja. Borgulya - aki a közgazdasági és munkásügyi bizottság tagja is volt - a nemzetgyűlésben a kisgazdák következetes képviselőjeként mutatkozott be. 1921. február 5-én interpellált a kormány gabonarendelete tárgyában, mely a szarvasi és az orosházi járás termelőire aránytalanul magas terhet jelentett. 240 kisgazda nem volt képes a gabonakontingenst beszolgáltatni, s már megkezdődött a be nem szolgáltatott gabona katonai rekvirálása. (20) Az l950/1921 ME számú rendelet - mely a gabonafelesleg korlátozott kereskedelméről és a rekvirálások megszüntetéséről rendelkezett - részben megoldotta az interpellációban felvetett kérdést. 1921. május 25-én a szarvasi járásbíróságon tapasztalható áldatlan állapotok miatt interpellált az igazságügyi miniszterhez. Előadta, hogy a háború előtt a bíróságon négy bíró és egy jegyző működött, s jelenleg mindössze egy polgári szakos bíró látja el a feladatokat. A tüzelőanyag hiánya miatt a bíróság működése öt hónapon át szünetelt, az ügyek feltorlódtak, sok esetben elévülnek. Kérte "menekült bírák" Szarvasra helyezését. Tomcsányi igazságügyi miniszter ígéretet tett a probléma orvoslására. Borgulya Pál l921. augusztus l7-én felszólalt az l921. évi XLV. tc. tervezetének
a földreformmal kapcsolatos vagyonváltság szabályozásának módosítása tárgyában.
A nagybirtok megterhelését enyhének, ugyanakkor a kisbirtok megterhelését
súlyosnak találta. Hegedűs Lóránt pénzügy-miniszter osztotta Borgulya
véleményét, s a módosító javaslatot a nemzetgyűlés is elfogadta. (21)
Az l922. évi választást követően a 48-as Kisgazda Párt Szakács Andort, a párt országos ügyvezető elnökévé, Borgulya Pált pedig ügyvezető alelnökké választotta. Egy agrárdemokrata-blokk létrehozásán fáradoztak, más ellenzéki politikusok bevonásával, vélhetően kevés eredménnyel. E körülmény tette indokolttá, hogy Borgulya Pál bejelentette, hogy november l5-ike után, amint a nemzetgyűlés összeül, az Egységes Pártba szándékozik belépni. Döntését azzal indokolta, hogy nem tud azonosulni a szélsőségesen liberális ellenzéki blokkal, illetőleg kerületének is többet tehet így. A szarvasi kisgazdák mellette álltak, tudomásul vették elhatározását. (Húsz év múlva, 1941. január 26-án hasonló lépésre kényszerült utódja, Tepliczky János pártelnök, amikor vezetésével a Szarvasi Kisgazdakör a társadalmi egység megóvása érdekében egyhangú határozattal csatlakozott a győztes kormánypárthoz, a Magyar Élet Pártjához.) V. Életútja 1927 után A II. nemzetgyűlési mandátumának lejárta után Borgulya Pál megtartotta a helyi pártelnöki tisztét, tagja maradt a képviselőtestületnek. Személyét tisztelet, megbecsülés övezte, a Ruzicskay György festőművész által megfestett portréja a Nagyatádi Szabó István arcképe mellett ott függött a Kisgazdakör nagyterme falán. Aktív részese volt a város közéletének, pl. 1932. december 4-én a Színházban tartott Nagyatádi emlékünnepségen ünnepi beszédet mondott. Az 1931. évi országgyűlési képviselő-választáson Borgulya Pál már nem vállalt jelöltséget, javaslatára a kisgazdapárt dr. Tóth Pált támogatta. A mezőgazdaságot is sújtó válság a Bethlen-kormány agrárpolitikájával szemben növelte az elégedetlenséget. A Békés Megyei Kisgazdák Egyesületének l929. szeptember 29-én tartott választmányi ülésén Borgulya Pál a kormány kisgazdaellenes politikájának okát e réteg politikai súlyának elvesztésében látta, "aminek szülő oka, hogy a párt önállóságát elvesztette, és beolvadt az Egységes Pártba". (23) Borgulya az ülésen felvettette a Nagyatádi-féle Kisgazda Párt újraalakításának szükségességét, amire "viharos éljenzés és helyeslő felkiáltás volt a válasz". Borgulya az önálló kisgazdapárt létrehozásának hasznát abban látta, hogy az támogathatja ugyan a kormányt, de támogatásának árát szabhatja, olyan mérsékelt pártot képzelt el, mely a kormány magatartásához szabná az ellenzékiséget, vagy a kormánypártiságot. Egy ilyen párt megakadályozná, hogy a kisgazdák és földművesek táborából nagyobb tömegek menjenek a szociáldemokrata pártba. A fentiek eredményeként is a békési országos gyűlésen 1930. október 12-én
megalakult a Független Kisgazda-, Földmunkás- és Polgári Párt; országos
választmányának tagja lett Borgulya Pál is. (24) Borgulya Pál közéleti-politikai tevékenysége elsősorban a húszas és a harmincas években bontakozott ki. Világnézetére, gondolkodásmódjára a XIX. század utolsó évtizedeinek liberális-konzervatív eszmerendszere nyomta rá bélyegét. A negyvenes években fokozatosan visszavonult a politikától. VI. Epilógus
Megjegyzés A szerző köszönetet mond adatközlőinek, Lustyik Jánosnak (született Szarvason 1924-ben) és Borgulya Györgynének (született Szarvason l906-ban), valamint Stafira Árpád egyetemi hallgatónak (született Szarvason 1976-ban), aki e tárggyal kapcsolatos szakdolgozatát rendelkezésünkre bocsátotta. Jegyzetek 1 Nemzetgyűlési Almanach, 1920-22. Szerk.: Vidor Gyula, Bp., 1922. p.
|
|||||||||||||||||